Дослідження вмісту в обробленій діоксидом хлору дніпровській питній воді хлоритів та оцінка їхньої небезпеки для здоров’я водоспоживачів (Довкілля та здоров'я, 2024)
Мета дослідження: аналіз вмісту діоксиду хлору та хлоритів у питній воді, що надходить до водопровідних мереж окремих районів міста Київ із Дніпровського водопроводу, та оцінка неканцерогенного ризику від її споживання для здоров’я водоспоживачів.Матеріали та методи дослідження. Виконано аналіз трирічних (2021-2023 рр.) досліджень якості питної води, у тому числі на вміст хлоритів, обробленої діоксидом хлору, що надходить із Дніпровського водопроводу Києва до розподільчих мереж Подільського, Святошинського та Шевченківського районів. Дослідження водопровідної води на вміст хлоритів виконувались лабораторією ПрАТ «АК «Київводоканал» та вибірково водною лабораторією інституту. Визначення хлоритів проводилося на іонному хроматографі та титриметричним методом за Ю.Ю. Лур’є. Неканцерогенний ризик здоров’ю від споживання питної води з різним вмістом токсичних хлоритів розраховувався відповідно до Керівництва Міжнародного агентства з дослідження раку (IARC). Методи дослідження: статистична оцінка фактичного та аналітичного матеріалу.Результати. Дослідженнями (2021-2023) встановлено, що застосування на Дніпровському водопроводі Києва у традиційній технології водопідготовки діоксиду хлору замість хлору у концентраціях від 1,0 мг/дм3 до 3,0 мг/дм3 супроводжується зменшенням рівнів окислювача та утворенням у питній воді (РЧВ) небезпечних хлоритів, кількість яких змінюється відповідно сезонам року. Вміст хлоритів у питній воді із розподільчих мереж Подільського, Святошинського та Шевченківського районів є дзеркальним відображенням їхніх рівнів у воді із РЧВ Дніпровського водопроводу, які підпорядковуються сезонній дозо-часовій залежності. У зимовий період вони становлять 0,17-0,39 мг/дм3, а у літній – 0,32-059 мг/дм3, що перевищує національний норматив (0,2 мг/дм3), особливо в літній період від 1,5 до 2,5-3 разів. У період спостереження залишкові концентрації діоксиду хлору у питній воді із мереж в основному визначалися у межах нормативу (≤0,1 мг/дм3) або незначно його перевищували в окремих пробах. За мікробіологічними та санітарно-хімічними показниками вода відповідала санітарним вимогам до водопровідної води. У зв’язку з перевищенням вмісту хлоритів у питній воді для різних його рівнів від 0,2 мг/дм3 (норматив України) до 0,7 мг/дм3 (норматив ВООЗ) розраховано та оцінено неканцерогенний ризик здоров’ю людей. Показано, що у межах цих значень хлоритів у питній воді коефіцієнт небезпеки (HQ), не перевищує 1,0, що характеризує його як допустимий (прийнятний), який не створює загрози здоров'ю людини.Висновки. Показано, що використання у технології водопідготовки діоксиду хлору замість хлору забезпечує необхідну якість питної води за мікробіологічними та санітарно-хімічними показниками, але при цьому утворюються небезпечні хлорити у концентраціях від нормативних до понаднормативних. Оцінка неканцерогенного ризику для рівнів у воді хлоритів від 0,2 мг/дм3 до 0,7 мг/дм3, за коефіцієнтом небезпеки (HQ), засвідчила, що в цих межах хлорити у воді не створюють загрози здоров’ю людини. Нами піднімається питання перед МОЗ України про доцільність зміни національного нормативу хлоритів у питній воді з 0,2 мг/дм3 на 0,7 мг/дм3.
Keywords: питна вода; водопідготовка; водорозподільчі мережі; діоксид хлору; хлорити; неканцерогенний ризик